Randall, jeg må desværre tage to af dine drenge med.
Du har ingen beføjelser her, sherif, og du er trængt ind på min jord.
De dræbte fyren fra Chicago, og derefter voldtog og dræbte de hans kone.
Jeg tager dem med.
Nej. Jeg kan ikke undvære dem.
De to. Tag dem.
Gør, som jeg siger.
Ligesom min far gik jeg på West Point. Jeg var en god soldat.
Men soldaterlivet gavnede ikke sjælens udvikling, -
- så efter borgerkrigen og et års indianerkampe -
- tog jeg min afsked og red væk for at udvikle sjælen.
Første gang jeg mødte Virgil Cole, -
- var da jeg og min kaliber 8 bakkede ham op i et opgør mod nogle druksutter.
Han spurgte, om jeg ville være hans makker og opretholde loven.
Det var derfor, jeg var med ham nu og stadig bar min kaliber 8.
Vi havde opretholdt loven sammen de sidste 12 år.
Da vi så ned mod byen Appaloosa, -
- tvivlede jeg ikke på, at vi ville fortsætte sådan i den overskuelige fremtid.
Men livet har det med at snyde det overskuelige, -
- og lade det uoverskuelige fylde livet.
De er her!
Jack Bell og hans mænd tog op til Bragg -
- for at anholde dem, som havde dræbt Clayton Polston og hans kone.
Jack Bell og hans mænd er ikke set siden.
Jeg kendte Jack Bell. Han var en god mand.
Ham Bragg... Hvem er han?
Han påstår, at han er fra New York, og at han har arbejdet med Chester Arthur.
- Chester Arthur, USA's præsident? - Det påstår Bragg.
- Hvad fanden laver han så herude? - Han er ude efter kobberet.
- Lad nu Abner tale. - Det gør han jo.
Minerne lukkede i '75 på grund af apacheproblemet.
Vi indgik en aftale med et selskab fra Chicago for at åbne dem igen.
- Men så dukkede den morderiske usling op. - Phil!
Investorerne trak sig ud efter drabene.
Bragg og hans mænd skræmmer livet af os.
De handler i min butik, men betaler ikke.
De generer vores kvinder. De låner heste, som de ikke afleverer igen.
De spiser og drikker uden at betale.
De lever af os som prærieulve af en død bøffel.
Alle kødædere kan lide døde bøfler.
Mr. Cole og mr. Hitch. Vi vil have vores by igen, og vi er klar til at betale jeres pris.
Hvad siger du, Everett?
- Det er den slags, vi laver. - Ja, det er det jo.
I gør det altså?
- Selvfølgelig. - Gudskelov.
Mr. Cole og jeg klarer skyderiet, men I må stramme op her i byen.
- Vi behøver love, vi kan opretholde. - Vi har love.
Vi behøver flere love, hvis det skal være lovligt.
Hvis de forekommer rimelige, kan vi da bare tilføje dem.
- Nej. - Nej... hvad?
Der står sådan set, at mr. Coles ord er loven.
Det betyder, at I styrer byen.
Det kan vi ikke gå med til. I beder os jo om at overdrage byen.
I overdrager den jo alligevel - til Bragg.
- Mr. Raines. - Ikke nu, Tilda.
Der er problemer i baren med mr. Braggs mænd.
Der er fire af dem. De har pistoler.
Der er plads til underskrifter nederst på siden.
For guds skyld, giv mig det.
Skriv nu under, Abner. Så de kan gøre det, de kom her for.
Lyn op.
- Hvem fanden er du? - Virgil Cole.
Jamen dog...
Chuck, Virgil Cole siger, vi skal lyne op.
Kom lidt nærmere, så kan jeg pisse i din lomme.
Gutter, jeg er den nye sherif. Fjern den, eller sig farvel til den.
Bronc, de har fået en ny sherif.
Fjern dillerne, jeg skal føre jer til kachotten og vil ikke skræmme hestene.
Du skal ikke føre os nogen steder hen, Virgil Cole.
Hvis en af jer trækker mod mig, -
- dræber jeg jer begge to.
Nonsens.
Jeg skyder ikke.
Aflevér pistolen.
Jeg advarede dem.
- Sherif. - Godmorgen, mr. Olson.
Bragg og hans mænd ledte efter Dem ved fængslet.
- Der er jeg ikke. - Det kan jeg godt se.
Vi har et bedre overblik her. Ikke sandt, Everett?
- Hvad skal vi gøre? - Gøre ved hvad?
- Ved Bragg og hans mænd. - Intet, Phil.
- Jeg hedder Randall Bragg. - Virgil Cole.
Jeg ved godt, hvem du er.
- Vi bør tale sammen. - Jeg vil kun vide én ting.
- Hvad skete der med Jack Bell? - Desværre, sherif.
- Jeg kan se en fyr med et haglgevær. - Kaliber 8.
- En glimrende idé. - Nemlig.
- Drikker De, sherif? - Ikke så voldsomt.
- Og mr. Kaliber 8 derhenne? - Mr. Everett Hitch.
- Drikker De, Everett? - Ikke så voldsomt.
- Det er svært at holde af afholdsmænd. - Men ikke umuligt.
Det får vi at se.
- De skød tre af mine mænd. - Faktisk kun to. Mr. Hitch skød den tredje.
Men jeg kan jo ikke tillade, at I skyder mine mænd.
- Det kan jeg sagtens forstå. - Vi må finde ud af noget.
Der er ophængt en lokallov lige udenfor.
Hvis dine drenge følger den lokallov, er alt i den skønneste orden.
- Og hvis de ikke gør? - Så anholder jeg dem.
- Og hvis de ikke følger med? - Så skyder jeg eller mr. Hitch dem.
- Sådan er loven. - Jeres lov.
Den samme ting.
Måske er De ikke dygtig nok?
- Tror De, De er hurtigere end mig. - Jeg har altid været hurtigst.
Det er måske ikke det rette tidspunkt.
Men der kommer et tidspunkt.
Jeg kan se, at I er bevæbnede.
I har endnu ikke læst lokalloven, men -
- det er ulovligt at bære våben i byen, så næste gang låser jeg jer inde.
De er en spændende mand, mr. Cole.
Mr. Cole har gjort den slags ting længe, mr. Olson.
- Så farvel da. - Farvel, mr. Olson.
Tak for hjælpen, det er fint.
Kaffe og en småkage, tak.
- Det går ikke. - Men det står jo på kortet?
- Ja, sammen med morgenmad. - Chin. Giv damen en småkage.
- Kortet siger... - Giv hende en småkage.
Kun denne ene gang.
- Tak. - Ingen årsag.
- Er De sherif her? - I byen.
Virgil Cole.
Det er min vicesherif. Everett Hitch.
Goddag.
Tak.
- Tak, Chin. - Det var så lidt.
Undskyld, kan en af d'herrer anvise mig et rent og billigt hotel?
- Vi har kun et hotel. - Er det dyrt?
Sikkert mere end godt er, det er jo det eneste.
- Jeg har kun en dollar. - Har De et navn?
Mrs. French.
Allison French.
Tak.
Er De gift, mrs. French?
Min mand er død.
Det gør mig ondt.
- Har De et arbejde? - Jeg spiller orgel og klaver.
De er altså ikke skøge?
- Vær nu ikke ubehøvlet. - Man bør da spille med åbne kort.
- Alenekvinderne her er skøger. - På nær en.
En livlig sag.
- Kan jeg bo på hotellet for en dollar? - Lige så længe De ønsker, mrs. French.
- Hvordan går det til? - Måske bliver De endda hyret som pianist.
- Tror du ikke, Everett? - Jo.
Når De er klar, vil Everett følge Dem til hotellet og sørge for det fornødne.
Med største fornøjelse.
Mange tak, mr. Cole.
- For Deres venlighed. - Det var da så lidt.
- Håber vi ses igen, mrs. French. - Ja, det kunne være rart.
Det tog sin tid.
Hun stillede mange spørgsmål om dig.
Spurgte hun på en interesseret måde?
Hun ville vide, om du var gift. Jeg svarede, at det vidste jeg ikke.
- Har du da set en kone her? - Nej.
- Hvorfor sagde du så, du ikke vidste det? - Du kan have en kone andetsteds. I Bisbee.
Bisbee? Hvis jeg havde en kone der, vidste du vel besked?
Allie sagde, hun ville spørge dig om det, så du bør nok forberede et svar.
Jeg boede engang sammen med en apachekvinde, men vi blev aldrig viet.
Hun vil sikkert vide, om du er gift nu.
Fandeme er jeg ej gift.
Det glæder hende sikkert.
Allie?
Ja, hun vil gerne kaldes Allie.
Hvad siger du så?
Jeg siger, at mrs. French... Allie... kan blive uhørt interessant.
Hvad siger du så til dem deroppe?
Vi må nok ride derop, og se hvad de har gang i.
- Må jeg drikke min kaffe først? - I den grad.
Hejsa, drenge.
Byen når ikke helt herud.
Det stemmer dæleme, den stopper vist dernede.
- Her er du bare en bevæbnet cowboy. - Passer det, Everett?
Du er aldrig blot en bevæbnet cowboy, Virgil.
- Det mener jeg også. - I har ingen føjelser heroppe.
- "Føjelser"? - Han mener nok beføjelser.
Det gør han sikkert, og han har jo ganske ret.
Hvad laver I heroppe?
- Vi holder bare øje med ting. - For hvem?
- Du slog mine tænder ud! - Colt laver nogle kraftige våben.
- Hvem rider I for? - Bragg!
- Prøver Bragg at skræmme os? - Det tror jeg.
- Hvad hedder du? - Dean.
- Fortæl mr. Bragg, at vi ikke er skræmt. - Han vil ikke kunne lide, at du slog mig.
Du kunne vel heller ikke selv lide det, Dean?
Så dig og mr. Bragg kan øn...
- Hvad hedder det nu? - Ynke.
I kan ynke hinanden.
Idiot...
Utroligt at Jack Bell lod sig slå ihjel.
Hvad tror du, der skete mellem ham og Bragg?
- Blev han for selvsikker? - Det formoder jeg.
Han troede sikkert, at Bragg havde lidt respekt for loven.
Man vifter jo ikke bare med revolveren, man må også tænke sig om.
Det er en af grundene til, at du er her, og ikke Jack Bell.
En af grundene, du er en anden.
- Smukt spillet, rigtig smukt. - Tak.
Tak, det er rigeligt.
Tak.
For musikken.
- Så sig mig, mr. Cole... - Virgil.
Hvor længe har du dræbt folk mod betaling?
Tja, Allie... jeg dræber ikke folk mod betaling.
Jeg opretholder loven.
At dræbe er en bivirkning af det.
Forkert ord. Hvad tænker jeg på, Everett?
- Biprodukt. - At dræbe er et biprodukt.
- Og du har aldrig dræbt af anden anledning? - Aldrig.
Taler han sandt, Everett?
- Virgil taler altid sandt. - Det gør ingen.
- Hvorfor ikke? - Jøsses, Virgil. Det gør man bare ikke.
Det er nemmere at tale sandt. Sig hvad du mener til en mand.
Og en kvinde?
- En kvinde? - Nemlig.
Tja, Allie... jeg har vist aldrig rigtig sagt noget til en kvinde.
Virgil Cole...
Har du aldrig været sammen med en kvinde?
Det emne bør vi ikke drøfte.
- Men har du? - Naturligvis.
Og du sagde intet til dem?
Oftest gjorde vi bare det, vi var kommet for at gøre.
Og hvad var det?
Dette taler vi ikke mere om.
Virgil...
- Jeg lavede bare sjov med dig - Jeg fandt det ikke sjovt.
Fanden tage dig. To til, Wallis.
Din radmagre sjover, hvor gør du af det? Du er jo ikke engang fuld.
- Jeg kan nemt drikke dig under bordet. - Sig til, Wallis.
Pis!
- Hold kæft. - Hvad nu, sherif?
- Ud herfra. - Vi gør jo ikke noget.
Nej, Virgil!
Stop!
Slip bare.
- Mr. Hitch, kan vi lige snakke sammen? - Naturligvis.
Det drejer sig om den kusk, som mr. Cole...
Kusken, han slog, er ansat af byen.
- Det må De drøfte med Virgil. - Men jeg tænkte, -
- at De er mere fremkommelig. De ved... mere lydhør.
Lovens håndhævere må ikke gennembanke folk uden grund.
Jeg gav ham en flaske whisky i morges og sagde, at Virgil var ked af det.
- Det burde han selv have gjort. - Den slags gør Virgil ikke.
Han opførte sig sindssygt.
- Kalder De Virgil sindssyg? - Ja. Nej...
Alle revolvermænd er sindssyge.
- De er ikke sindssyg. - Måske. Måske ikke.
Men jeg ikke Virgil Cole.
Det giver ham ikke lov til at tæve uskyldige.
Det bliver de som regel heller ikke. Men Virgil er den, han er.
Og I ansatte ham til at være Virgil Cole.
Jeg forstår vist ikke helt.
Nej, det gør De vist ikke.
Farvel.
Godmorgen, Abner.
- Godmorgen, Everett. - Godmorgen, Virgil.
- Godmorgen, Tilda. - Godmorgen, mr. Cole.
- Er alt godt mellem dig og Allie? - Vidunderligt. Hun er en dejlig kvinde.
- Alt er vidunderligt mellem os. - Det glæder mig.
Godmorgen, Everett.
Gæt hvad, Everett.
Har du set det hus, som er ved at blive bygget i bunden af South Street?
Mr. Olson ville opføre det til sin datter og hendes mand, men de flyttede.
Så han sælger det...
Til Virgil og mig.
Det bliver byens fineste hus. Med både dagligstue og et hvidt stakit.
Og en stor veranda så vi kan se, hvem der kommer på besøg.
Hvad skal man sige?
Jeg er ikke bevæbnet.
Jeg hedder Joe Whittfield. Jeg arbejder for Bragg.
Allie, jeg må lige tale privat med ham.
Gerne.
Jeg skal alligevel øve mig på klaveret.
Jeg var med deroppe, da I slog Dean.
Jeg tog arbejdet, fordi jeg troede, at Bragg ville opdrætte kvæg.
- Andet ved jeg ikke. - Hvad prøver du at sige?
Jeg var hos Bragg, da Bell og hans vicesheriffer blev dræbt.
Hvem gjorde det?
Bragg.
- Du så Randall Bragg skyde Jack Bell? - Ja.
Og hans to vicesheriffer. Han skød dem, som var de dyr.
Jeg vil ikke være med til at dræbe folk.
Vil du sige det i vidneskranken?
- Ja. - Mens Bragg kigger på dig?
Ja.
Vi vil ikke skyde en masse folk, slæbe Bragg i retten for derefter at se dig miste modet.
Jeg skal nok fortælle, hvad jeg så.
Lover du det?
Ja.
Du er anholdt for mordet på Jack Bell. Vær helt stille.
- Det kan du ikke gøre, Cole. - Men det gør jeg altså.
Op på hestene. De har taget Bragg.
Hold geværet rettet mod ham.
Hvis du prøver du på noget, er du død.
- Hvad skal vi gøre, mr. Bragg? - Sig at de skal sænke pistolerne.
Tag det roligt, Vince. Sænk pistolerne.
Sig at de ikke skal følge efter os.
Vince! Følg ikke efter os. Bliv der.
Som De ønsker, mr. Bragg.
Det er mr. Bragg...
De har taget ham.
- Dommeren kommer først om et par uger. - Du spilder din tid, Cole.
Du har ingen beviser.
Du er død.
- Det var ikke særlig høfligt. - Du er død.
- Mig får du aldrig hængt, Cole. - "Aldrig" er en lang tid, mr. Bragg.
Jeg kigger til Allie. Volder han besvær, fyrer du et par skud af, så kommer jeg.
Medmindre I er midt i vildt ridt.
Everett, vi har kendt hinanden længe. Jeg vil ikke høre den slags forkle...
- Forklejnede? - Forklejnede bemærkninger. Ikke om Allie.
Det burde du heller ikke. Jeg undskylder.
Du havde ikke ondt i sinde. Undskyldningen er accepteret.
Jeg ved godt, du er bange.
Hvis du holder dit ord, så lover jeg, at du snart er væk herfra.
- Tak. - Det var så lidt.
Allie er på nakken af mig.
Hun siger, at jeg bare sidder her og passer på vores fange.
At jeg ikke bryder mig om hende, og at jeg ikke engang har vist dig huset endnu.
- Jeg ville vente, til det var færdig. - Gå derned nu.
Få hende til at slappe af. Sig at du kan lide det.
- Hvad har du der? - Hun spurgte...
Hvilken en af dem, jeg foretrækker som gardin.
Jeg har aldrig ejet et hus. Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle svare.
Hvis vinden tager mere til, blæser huset omkuld, så er dine bekymringer ovre.
Huset forsvinder ikke. Tømreren har bygget både på Rhode Island. Gå nu.
Af sted. Hun er ved at planlægge møblementet.
Tag dem her med. Sig at hun selv må vælge.
Jeg kan faktisk bedst lide denne. Men man kan se lige igennem den.
Er de ikke ret små af gardiner at være?
Smut nu.
- Everett...? - Hej, Allie.
- Jeg ser vel herrens ud? - Du ser som altid glimrende ud.
Du er alt for venlig.
Virgil sagde, du skulle vælge.
Han kunne ikke bestemme sig.
- Det skrider da pænt fremad med huset. - Hvis Virgil så bare vil bo her.
- Det tror jeg da nok. - Han ofrer det ikke opmærksomhed.
Han ofrer heller ikke mig opmærksomhed.
Han sidder bare ved sit fængsel, med sit våben, og er sherif.
Der er jo sket en del på det sidste.
Det er hans arbejde. Ikke hans liv.
Det bliver så smagfuldt. Kom med og se.
Dette er dagligstuen, hvor vi kan holde øje med, hvem der kommer på besøg.
Kom med.
Derhenne er soveværelset, og dette bliver køkkenet.
Og du kommer vel tit på besøg?
- Hver eneste gang jeg bliver inviteret. - Jeg er god til at lave mad.
Det kan jeg forestille mig.
- Synes du, jeg er køn? - Ja da...
Du er sammen med Virgil, og det er jeg også.
Virgil er ikke her.
Vi er ikke sammen.
Vi er begge sammen med ham.
Slip mig.
- Forstår du, hvad jeg siger? - Slip mig.
- Allie? - Slip mig!
Gå nu bare.
Vi er kommet efter mr. Bragg.
Glem det. Everett, gå ind og vær klar til at skyde knoppen af mr. Bragg.
- Vi bruger magt, hvis det skal til. - Så dør han.
Du er god, Cole, men ikke bedre end 20 mand.
I kender rumlen, gutter. Den første, der forsøger noget...
- Ham skyder du, og tror vi så stikker af? - Nej.
- Vi dræber jer. - I vil forsøge.
- Er du klar til at dø for at forhindre os? - Ja.
- Hitch! Er du også klar til at dø? - Ja. Ellers var vi ikke i denne branche.
Nu er de i gang. De skændes med ham.
Og dig? Er du bange for at dø?
- Jeg er ikke bange. - Godt, for du dør først.
Derefter drengen med det røde halstørklæde.
Tag nu hjem, Vince.
Af sted. Ellers dør for mange mennesker.
Fart på. Vend nu hjem.
- Forsvind herfra. - Der kommer et andet tidspunkt, Cole.
Virgil?
- Er du okay? - Ja, jeg er okay.
Kom nu indenfor.
Hvad gjorde du så?
- Betyder det noget? - Hvad gjorde du så?
Jeg stak af.
- Sagde du noget til mr. Cole? - Nej.
- Vil du sige noget? - Nej.
Det kan Virgil ikke klare at høre.
Og hvis han får det at vide, ved jeg, hvem der ikke kunne holde munden lukket.
Du har da til tider ikke ønsket, at jeg skulle holde munden lukket.
Og hvis hun nu siger det til ham, og siger at det var din skyld?
- Hvorfor skulle hun gøre det? - Før eller siden siger hun det.
- Godmorgen, Tilda. - Godmorgen, mr. Hitch.
Jeg bemærkede dine bøger, sherif.
Hvorfor denne fascination af Emerson?
Ikke den mest elegante forfatter, men han formidler da sit budskab.
Men lægmand omtåges sikkert til tider en kende af hans -
- uforståelige ordforråd. Tror du ikke?
Vi har behandlet dig venligt. Det bør du gengælde ved kun at tale, når vi ønsker det.
Jeg taler, hvis jeg vil.
Og vi gennembanker dig hver eneste morgen, hvis vi vil.
Clyde Stringer, amtssherif. Min vicesherif, Charlie Tewksbury.
- Virgil Cole? - I er ventede.
Clyde. Charlie. Det er min vicesherif, Everett Hitch.
Vi er lige ankommet med toget fra Yaqui sammen med dommer Elias Callison.
Denne fyr er vores vidne. Han arbejdede hos Bragg. Joe Whittfield.
- Vil du vidne? - Medmindre han dør af skræk inden.
Vi har holdt ham afso...
- Hvad hedder det nu? - Afsondret.
...afsondret her, for en sikkerheds skyld.
- Charlie og jeg giver gerne en hånd med. - Det kan sagtens blive aktuelt.
- Godmorgen, d'herrer. - Skal I ud at køre?
Ja, mrs. French og jeg skal ud og inspicere lidt.
- Mr. Raines, mr. May. - Godmorgen, Everett.
Her er jeres hyggekurv.
Kan du nu klare denne øse?
Kender du dem?
Sheltonbrødrene.
- Håndhæver de loven? - De håndhæver pistolen.
- Er de dygtige? - De er fænomenale.
- Lige så dygtige som os? - Det skule jeg mene.
De er vist ikke bevæbnede.
Det var længe siden, Virgil.
- Ring. - Husker du min bror?
- Mackie. - Må jeg byde på et glas?
Arbejder du stadig med det der? Det gør vi ikke.
- Min vicesherif, Everett Hitch. - Er du lige så god som Virgil?
- Jeg har aldrig set nogen så god som Virgil. - Du benægter det altså ikke?
- Jeg siger blot sandheden. - Hvad laver I her i byen?
Et eller andet sted skal man jo være.
I har jo snart en stor rettergang. Det kunne være sjovt at se.
- Jeg holder af rettergange. - Godmorgen.
Dette er mrs. French.
Mange tak.
I har før været i mine byer.
I kender reglerne.
Det er længe siden, jeg har prøvet det.
Jeg har altid troet, Virgil var til skøger og indianerkvinder.
- Hun er ingen af delene. - Det var ligegodt pokkers.
Hvad skete der så?
- Mr. Bragg skød vicesheriffen. - Din satans løgner!
Et udbrud til, mr. Bragg, og jeg beder sherif Stringer om at bringe Dem til tavshed.
- Uanset hvordan. - Undskyld, min klients liv står på spil.
Hans liv står ikke på spil endnu, advokat.
Han får også mulighed for at udtale sig. Sæt Dem ned.
Fortsæt, min dreng.
Derefter skød mr. Bragg sherif Bell samt den anden vicesherif.
Og det så du med dine egne øjne?
Ja, sir.
Tak, mr. Whittfield.
Mr. Mueller, De må krydsforhøre vidnet.
- Sværger De at sige sandheden? - Ja.
Nå, mr. Sullivan, hvad har De at sige?
Jack Bell og hans vicesheriffer kom aldrig op til mr. Braggs ranch.
- Jeg ved ikke, hvad Whittfield taler om. - Det har I alle sagt.
Har nogen andet at sige? Udover:
"Jack Bell og hans vicesheriffer kom aldrig op til mr. Braggs ranch."
"Jeg ved ikke, hvad Whittfield taler om."
De må godt gå ned.
Der er ingen grund til at spilde tiden med at sige det samme igen og igen.
- Min klient har ret til at vidne. - Naturligvis. Et øjeblik.
- Mr. Whittfield. Ejer De en hest? - Ja, sir.
Jeg vil foreslå, De sætter Dem på den hest og rider væk, mens De endnu har chancen.
Rid, og kig Dem ikke tilbage.
- Nu. - Få fart på, knægt.
Tag ham i ed, mr. Wallis.
Læg hånden på biblen.
- Sværger De at sige sandheden? - Ja.
- Deres velbårenhed, jeg fornemmer en... - Sæt Dem ned, mr. Bragg!
Jeg fornemmer en smule antipati mod mig, fordi jeg er relativ ny her.
Jeg dræbte hverken Jack Bell eller vicesherifferne. Jack var min ven.
Hvorfor skulle jeg dræbe ham?
Mr. Whittfield er blot en frygtsom dreng.
Han kan nemt overtales til at sige hvad som helst.
Kan nemt overtales af sherif Cole.
Indbyggerne i Appaloosa har tilladt mr. Cole at overtage deres by.
Men det er ikke retfærdighed i dette nye land -
- at lade ham fratage mig min frihed.
For slet ikke at tale om mit liv.
Ganske veltalende, mr. Bragg.
Men ikke overbevisende.
Retten kender Dem skyldig i anklagerne, -
- og dømmer Dem til døden ved hængning i Yaqui-fængslet.
Retten er hævet.
Everett...
"Dét, jeg må gøre, er alt, der ligger mig på sinde."
"Ikke hvad folk synes."
"Denne regel, lige så vanskelig i det virkelige som i det åndelige liv..."
Vanskelig.
Vi bringer forsyninger, når vi kommer til Chester.
Hvornår er vi i Chester?
Om tre kvarter.
Når vi når bakken, vil I mærke, at toget sænker farten.
Den er ikke særlig stejl, men den er lang.
- Vi går lige ud og kigger. - Jeg holder øje med ham.
Det foregår på denne måde.
Ved det mindste optræk til problemer, skyder Mackie hende.
Eller også brækker hun halsen og bliver slæbt gennem buskadset.
Så I må løsne Bragg og aflevere ham til os.
- Ellers dør hun. - Jeg har dig på sigtekornet.
Hvad der end sker med hende, så er du død.
Hvad tror du, Virgil? Bliver jeg bange og fortryder?
- Sænk geværerne. - Du har ingen beføjelser her.
Sænk det!
Også dig, Everett.
Charlie.
I får Bragg, og vi får kvinden.
Du ved godt, jeg ikke er så dum. Vi får Bragg og beholder kvinden.
I fortsætter med toget. Når I er ude af syne, slipper vi hende fri.
- Giv dem Bragg. - Hent ham, Charlie.
- Giv mig en pistol! - Nej.
- Jeg vil skyde den satan. - Det aftalte vi ikke.
- Jeg hyrede jer, giv mig en pistol. - Du skylder mig penge.
Du får ingen pistol, før du har betalt.
Kør videre!
- Jeg sagde jo, du aldrig fik mig hængt. - "Aldrig" er ikke kommet endnu.
Lad ham være, sherif.
Vi har ingen heste. Vi kan ikke forfølge ham til fods.
Vi tager tilbage til Appaloosa og henter heste.
Jo hurtigere, Cole kommer herhen, jo hurtigere kan vi køre.
Han kommer ikke.
- Ikke? - Nej, han kommer ikke.
Vi har ingen heste, Virgil.
Jeg kører med toget tilbage og henter dem.
Hvis du strejfer om, må du lægge et spor til mig.
Der kan man bare se...
- Virgil. - Everett.
- Har du taget kaffe med? - Det har jeg da.
Er du okay?
Okay?
Hvordan har du det? Med Allie og alt det.
Everett, nu har vi holdt sammen et stykke tid.
Jeg ved ikke helt hvor længe, men længe.
Der findes ingen, jeg hellere ville gøre dette med.
Jeg har aldrig mødt nogen bedre. Måske lige undtaget Shelton-drengene og mig selv.
Grunden til at du ikke er lige så god som Shelton-drengene og mig, -
- skyldes hverken besindighed, hurtighed eller tilfældigheder.
Vi er bedre end dig, fordi du har følelser.
Alle har vel følelser?
Følelser slår dig ihjel.
Du har da følelser for Allie?
Jeg holdt af Allie i byen, og jeg holder af hende, når jeg bringer hende tilbage.
Men lige nu er der noget på flugt, og det forsøger vi at fange.
- Der er de. - Jeg kan godt se dem.
- Der er Allie. - Kig mod nord.
Oppe på sletten.
Chiricahua vil jeg tro. Sikkert brudt ud fra San Carlos.
På vej til Mexico.
- De har sikkert stjålet hestene. - De ser pænt vilde ud.
De bliver et problem.
Utvivlsomt.
Kan du få øje på Allie?
Jo...
Hvad er der?
Giv mig den tingest.
Der er Bragg.
- Der er vist cirka ti af dem. - Hvis vi skyder, spreder de sig.
Ikke så langt. De har mange af deres ting dernede.
Skyd pakhesten.
Væk derfra.
Hvor skal I hen? Tilbage til træet.
Også dig, Allie.
Everett. Tag pakhestens tasker.
- Jeg vidste, I ville følge efter os. - Så det gjorde du?
- Hvor var I på vej hen? - Rio Seco. En ridetur på to dage.
Mens rødhuderne er i nærheden, gavner det ikke, at vi skyder hinanden.
Skal vi glemme vores uenigheder, indtil vi når derhen?
- Har jeg dit ord? - Ja.
- Mackie? - Du har mit ord, Cole.
Giv dem deres våben, Everett.
Mackie, har du noget tøj, så Allie kan blive anstændigt påklædt?
De har vist set det hele nu, Allie. Det giver ingen mening at skjule det nu.
Vi bliver her og holder udkig. Mackie, gå op på skråningen.
Everett, når Ring har fået støvler på, tager I hver jeres ende af dalen.
Hyggeligt at møde Dem igen, mr. Bragg.
Virgil, hvordan kan vi vide, at de stadig er der?
De er der stadig, Allie.
Hvad fanden har de sataner gang i?
Hvad planlægger de?
Det skal jeg fortælle jer. De venter, til vores mad slipper op.
De venter, til varmen har knækket os.
Så lugter de blodet fra den hest, I har dræbt, fordi I sulter...
- Jeg bad dig om at holde kæft! - Jeg rider op og kigger efter.
Hvor fanden skal du hen med min hest?
- Bragg skylder mig penge. - Han er min fange.
Og det forbliver han.
Tager du det personligt, Virgil?
Når vi kommer til Rio Seco, løser vi vores uoverensstemmelser.
Everett, vi afløser Mackie.
Kom nu.
Jeg har den.
Virgil?
Ja, Allie?
- Må jeg sætte mig hos dig og Everett? - Kom bare.
Undskyld, Virgil.
Bliv her, Everett.
Undskyld. Jeg følte mig så ensom, og Bragg...
Nå ja... Ring og hans bror beskyttede mig.
- Bollede du også med Mackie? - Nej!
Det var Ring. Han bestemte.
Jeg gjorde bare, hvad jeg var tvunget til.
Everett. Hvis Ring dræber mig, -
- ville hun så tage ham i stedet for?
Jeg tror, Allie har behov for at være sammen med en mand.
Dit dumme svin.
Hør ikke på ham. Han forsøgte at befamle mig, da jeg viste ham vores hus.
Nej, Virgil. Det gjorde jeg ikke.
Nej, Allie. Det gjorde Everett ikke.
- Tror du mere på ham? - Det stemmer.
Jeg er Virgil Cole, sherif i Appaloosa. Det er min vicesherif, Everett Hitch.
Det er Shelton-drengene. Og denne mand er min fange.
Han skal hænges i Yaqui for mordet på en sherif.
Han skal holdes afsondret et stykke tid, mens jeg får styr på et par ting.
- Så gerne, sherif. - Tak.
Hvordan kan jeg vide, at du ikke bare fordufter med Bragg?
Du har kendt mig længe, Ring. Lige så længe som jeg har kendt dig.
- Om to timer? - Ved indhegningen.
Jeg skal nok være der.
Kom, Allie.
Det var svært ikke at gengælde kysset.
Hendes læber var jo trykket mod mine.
Men jeg skubbede hende væk, og sagde at vi ikke var sammen.
At vi begge var sammen med dig.
Hun var ligeglad. Hun virkede ustadig.
Jeg har aldrig mødt en kvinde som hende.
Jeg har mest været sammen med skøger og den indianerkvinde, jeg fortalte om.
Hun er veltalende, og hun er velklædt.
Hun ser godt ud.
Hun spiller piano og er god til at lave mad.
Hun er yderst renlig.
Hun tygger maden godt.
Men hun knepper tilsyneladende alt, der ikke er kastreret.
Det er jeg ikke helt sikker på.
Hvad er du så sikker på?
- Hun vil være sammen med førerhingsten. - Det er kun en hingst i en flok.
Ad gangen.
- Så når jeg er der, elsker hun mig? - Det tror jeg.
Og når jeg er væk, elsker hun dig?
- Det er vist ikke kærlighed. - Når vi begge er væk, elsker hun Ring.
Igen... det er nok ikke kærlighed.
Elsker hun mig?
Hvad tror du selv?
- Det tror jeg, hun gør. - Du burde jo vide det.
Vidste du, at hun går i bad hver aften?
- Jeg kan lide at være sammen med hende. - Intet ondt i det.
Men det med Ring må overstås.
- Det er måske ikke sidste gang? - Med Ring er det sidste gang.
Det er mig.
Kom ind, Allie.
Det var det eneste, hotellet havde.
Du ser godt ud, Allie. Det passer altså.
Er I slet ikke bange?
- Bange? - For at blive dræbt.
Tja, Allie...
Den slags tænker jeg ikke over.
Jeg er bange.
Men jeg er altid bange.
- For hvad? - Alt muligt.
Såsom?
At være alene. At være sammen med den forkerte mand.
Ikke at have penge.
Eller et sted at bo.
Jeg skal nok passe på dig.
Hvor længe?
Så længe det er nødvendigt.
Vi har klaret os rigtig godt, Virgil. Det har altid kun været et arbejde.
Det har aldrig været personligt.
- Vi kæmper imod Ring på grund af Bragg? - Ingen sherif kan lade andre tage sin fange.
Cole!
Som du sagde, har du kendt mig lige så længe, som jeg har kendt dig.
Du begik nok din første fejltagelse, da du låste din fange inde i min fætters fængsel.
Jeg tager Ring, du tager Mackie. Bagefter tager vi dem deroppe.
Virgil.
Mit venstre knæ er smadret.
- Det gik hurtigt. - Alle kunne skyde.
Virgil!
Allie.
Og du skal vide, hvor beskæmmet jeg er over, at du så mig...
Det græmmer mig, at du så mig uden tøj.
Det var da en enestående fornøjelse, Allie.
Du bragte jo selv emnet på banen.
Jeg er blot taknemmelig for, at I ikke lod mig sejle i min egen sø.
Vi gjorde jo blot vores job... Find den undvegne fange.
- Red nødstedte fruentimmere. - Hold nu op.
Som om alle sheriffer ville gøre den slags?
Mit hjerte siger anderledes, og det værdsætter jeg.
I gjorde det for min skyld.
Det var det, jeg prøvede at sige.
- Allie har dig som reserve. - Reserve for hvad?
Everett, du er ikke dum. Hvis Virgil dør, erstatter du ham.
Det er derfor, hun er så sød ved dig.
Tror du, hun elsker Virgil?
Herude er kærlighed svært for en kvinde.
Det er mest mænd, som tænker på kærlighed.
Jeg ved ikke, hvad hun føler. Det ved hun sikkert heller ikke selv.
Hun ved blot, at han er førerhannen. Hun bliver hos ham, så længe han er det.
- Goddag Everett og Virgil. - Hvad kan vi gøre for jer?
En yderst mærkværdig hændelse er indtruffet.
- En hændelse? - Det er netop kommet fra telegrafen.
Det er fra dommer Callison.
"Jeg har fået besked fra justititsministeriet:"
"Randall Bragg benådes hermed fra dødsdommen i Yaqui."
"Præsident Chester Arthur."
Braggs omgang med præsidenten var vist ikke blot skrydende.
Pral.
Tak, d'herrer.
Hvorfor buldrede du bare ud med det?
Tak, Tilda.
- Jeg ved, at du vil have det. - Tak.
- Vil du også have mit lår? - Nej tak, ét er rigeligt.
Jeg vidste det.
Du godeste.
Mrs. French.
Sherif. Vicesherif.
- Lad fortiden ligge. - Bragg...
Jeg ved ikke, hvem du fik overtalt.
Men i mine øjne skød du Jack Bell.
Nu står du her, mens jeg prøver at nyde en uskyldig middag.
Det gør mig ondt, at du har det sådan.
Mrs. French.
Everett.
Hvorfor vendte han tilbage?
Stolthed... -
- er en underlig størrelse, Allie.
- Everett. - Var det en god tur?
Dommeren sagde, at vi ikke kan gøre noget.
Braggs advokat appellerede dommen. Der var ingen lig, kun indicier.
Præsidenten benådede straks.
Hans beføjelser står øverst. Benådningen gælder.
- Hvordan har Allie det? - Hun har det godt.
Jeg har altid troet, at vi er revolvermænd, blot fordi vi kan.
Fordi vi er bedre end de fleste.
Det er bedre end at røgte køer og arbejde i minerne.
Eller at være soldat.
Man kan blive sherif, få en fast hyre og arbejde som man lyster.
Det lyder godt.
Jeg har aldrig taget den lovlige del af det særlig alvorligt.
- Men så kan man jo være bevæbnet. - Jeg tager det alvorligt.
Hvor fanden ville jeg ellers være?
- Må jeg byde på en drink, Everett? - Jeg har allerede en drink.
Jeg tager det samme, Fat. Og et nydeligt lille glas sherry.
- Hvor er din makker? - Han nægter at komme herind.
Det er helt i orden.
- Cigar? - Jeg ryger ikke.
Jeg kan sagtens forstå, at I ikke kan lide mig.
Men I skal vide, at jeg har forandret mig.
Jeg håber, vi kan samarbejde, når I indser det.
- De er altså omvendt? - Ja.
Oldermændene bifalder byens udvikling.
Hvis I ikke makker ret... -
- kan I hurtigt blive arbejdsløse.
Har du set sådan en før?
Olson siger, Bragg har købt den i England.
- Det er en Herefordshire. - Den er jo smuk.
De unge tyre smager himmelsk.
Jeg hørte forleden, at Bragg fandt sølv i Nevada.
Andre siger, at Bragg røvede et tog lastet med guld i Mexico.
Men det spiller vel ingen rolle, hvordan han fik alle de penge?
Noget må man da kunne gøre?
Mig kan de ikke jage væk.
Bragg har Olson og de andre i sin lomme.
- Er man ansat, kan man fyres. - Allie og jeg har et hus her.
Jeg bliver her.
Hvad vil du så være?
Så langt er vi ikke nået.
Det ville nok være klogt at drage videre.
Har du snakket med Allie om det?
Hun vil ikke heller drage videre?
Jeg vil lige sige et par ting, Virgil.
- Jeg kan ikke få arbejde her. - Det ved jeg.
- Jeg vil også sige noget andet. - At hun måske forlader mig?
Ja...
- Du så, hvordan det var med Ring Shelton. - Jeg forlader hende ikke.
Okay.
For nogle år siden skød jeg en mand i Tres Piedras.
Den eneste gang jeg har slået nogen ihjel uden at have loven bag mig.
Jeg rejser.
Giv den til Bragg, når han spørger efter den. Gør det bare.
Hvad fanden har du gang i?
Du er en løgnagtig, falskspillende, fej usling.
Hvad sker der?
- Hvad sker der? - Jeg venter ude på gaden.
Det kan en vicesherif ikke gøre.
Wallis har en pistol til dig. Kommer du ikke ud, kommer jeg ind og dræber dig.
Tror du, du kan klare mig uden Cole som opbakning?
Everett?
- Bland dig udenom, Virgil. - Hvad sker der?
Jeg har aldrig bedt dig om noget.
Men nu beder jeg dig.
Bland dig udenom.
Gør mig nu for en gangs skyld en tjeneste.
Jeg havde reddet Virgils karriere som ordenshåndhæver -
- og givet ham en ny chance sammen med Allie.
I det mindste indenfor den overskuelige fremtid.
Hvad den uoverskuelige fremtid angik? Den ventede på mig derude.
Jeg red vestpå mod solnedgangen i langsomt trav.
Det ville blive en lang ridetur, og der var ingen grund til hast.